Jūsų žiniai, didžiosios prisiekusiųjų žiuri posėdis nėra teismo procesas.
Jūsų bus paprašyta nuspręsti, ar aš suteikiau jums
pakankamai įkalčių pateikti kaltinamąją išvadą.
ANKSTESNĖSE SERIJOSE
Privalome iškloti vieni kitiems visą tiesą. Daugiau jokių paslapčių.
Jį vadina Tėvu Oleariu. Jis, regis, buvęs gangsteris.
Manai, kad Džeikobas ketino ką nors tam berniukui padaryti?
Ne, nemanau. O kas, jei ketino?
O aš tiesiog neįžvelgiau to?
„Brentas, išvydęs artėjantį peilį, sustingo, bet priešintis jau buvo vėlu.“
PJAUSTYMO KAMBARYS
Gal giliai širdyje žinai, kad tavo sūnus atėmė kito vaiko gyvybę?
Ką tai keistų?
AŠ NUŽUDŽIAU BENĄ.
PAGAL VILJAMO LANDĖJAUS ROMANĄ
Taip. Sveika, Džoana.
Nieko tokio.
Kas naujo?
Ką?
Kada?
Lore.
Mieloji.
Ko?
Viskas baigėsi.
- Ką? - Jis prisipažino.
Patzas.
- Aš ne... - Ką tik skambino Džoana.
Leonardas Patzas šiąnakt pasikorė.
Paliko laišką Rifkinams. Prisipažinimo laišką.
Ekspertizė ką tik patvirtino jo rašyseną.
Ar tikrai?
Taip.
Žinau, sunku patikėti, bet tai - tiesa.
Džoana šįryt pateiks prašymą atmesti kaltinimą.
O Dieve...
Aš taip... Aš maniau...
Nereikia.
Tai jau nebesvarbu.
Viskas baigta.
Džeikobai.
Pabusk, bičiuli.
Turime tau naujieną.
Visiems stot.
Dėmesio.
Posėdžiui pirmininkauja gerbiamas teisėjas Frenčas.
Teismo posėdis prasideda. Prašom sėstis.
Ponai prisiekusieji, šįryt aštuntą valandą
ieškovas pateikė nolle prosequi, tuo pareikšdamas sprendimą
atmesti kaltinimus, pateiktus atsakovui Džeikobui Barberiui.
Tai - atsakas į pastaruosius įvykius,
apie kuriuos, be abejo, netrukus sužinosite.
Atsakovą prašau atsistoti.
Jaunuoli, neabejoju, kad nekantraujate iš čia išeiti.
Todėl leiskite man pirmam ištarti jums
žodžius, kurių jūs ir jūsų tėvai, be abejonės, labai laukėte.
Džeikobai Barberi, jūs - laisvas.
Džeikobui Ouvenui Barberiui, teismo nurodymu byloje 08- 44- 07,
kaltinimai turi būt panaikinti, o kaltinamasis -
paleistas iš teismo salės.
Sumokėtas užstatas turi būti grąžintas. Byla baigta.
Peržvelgę visą medžiagą,
mes pateiksime kur kas išsamesnį pranešimą.
Dabar noriu pareikšti kuo nuoširdžiausią apgailestavimą
dėl to, ką Rifkinų ir Barberių šeimoms teko patirti.
Labai viliuosi, jog teisinga bylos baigtis jiems suteiks nors kiek ramybės.
Dėkoju. Daugiau jokių klausimų.
Akivaizdu, tokia bylos baigtis mus nudžiugino.
Bet kaip patys įsivaizduojate, šiai šeimai teko ištverti daug.
Todėl paprašysime jūsų gerbti jų privatumą
ir leisti jiems ramiai atsigauti. Dėkoju.
Džeikobai, kaip jautiesi?
Puikiai.
Pone Barberi, ar imsitės veiksmų prieš departamentą?
Ponai Barberiai, prašom čia!
- Džoana, aš neturiu žodžių. - Ak, liaukis.
Endis teisus. Be tavęs nebūtume viso šito įveikę.
Daugiausiai, kas man būtų pavykę - gauti išteisinamąjį nuosprendį.
Tai, kas nutiko - tūkstantį kartų geriau.
Tai - nekaltumo įrodymas.
- Sveikinu, jaunuoli. - Ačiū, Džoana.
Žinau, kad tau buvo nelengva.
Bet ateis diena, kai suprasi,
jog patyrei tai, ką retas gali patirti.
Tėti?
- Žinau, kad tai - tavo darbas. - Ei, ei!
Tai - tavo darbas! Aš žinau! Žinau!
- Paleisk mane! - Viskas gerai?
Ką man su juo daryt? Iškviest policiją ar ką?
Ne!
Ne.
Paleiskite jį.
Prašau.
Nagi. Nešdinkis lauk.
Jis to nedarė, Denai.
Viskas gerai, vyruti?
Kas jūs, po galais?
Senas tavo tėvo bičiulis. Jis paprašė manęs jus pasaugot.
Sveikinu, beje.
Tau pasisekė, tiesa, vaike?
Lipk į mašiną.
Vėliau paskambinsiu.
Ačiū.
Dėl Bilio daug ką padaryčiau.
Perduok savo seniui labų dienų nuo manęs, gerai?
Tu - laisvas. Šaunuolis!
Nusišypsok, Džeikobai. Nusišypsok.
Matote įrašą, darytą iškart po to, kai Barberių šeima
grįžo į savo namus Niutone, Masačusetse,
po neįtikėtino posūkio byloje.
Ši byla prikaustė daugybės žmonių dėmesį.
Kaip matote, jie šypsosi, ir tai - labai suprantama.
Barberių šeima pagaliau galės ramiai
kartu atšvęsti šios dienos teismo nuosprendį.
Aiškiai prisimenu tą dieną.
Viskas atrodė taip netikra.
Tai buvo tikra.
Žinoma.
Tai kas toliau? Kas?
Gyvenimas vėl grįžo į senas vėžes?
Ne.
Nebeliko kur grįžti.
Laikas pasidalino į tai, kas buvo prieš,
ir po to.
Mieloji, ketinu išvirti kavos. Nori?
Ei.
Kas tau?
Tą dieną teisme,
kai Derekas skaitė tą istoriją, aš neabejojau.
Beprotiškai skamba, bet man net palengvėjo.
Pamaniau: "Bent jau žinau."
Kokia motina gali taip galvoti apie savo vaiką?
Tu išgyvenai beprotišką įtampą. Mes abu išgyvenome.
Ta istorija ir mane sukrėtė. Labiau, nei parodžiau.
Tu paleisk visa tai.
Aš stengiuosi.
Neabejojome dėl vieno - čia mums nebeliko ką veikti.
Mes norėjome pradėti viską iš pradžių. Tik turėjom sugalvoti kur.
Lorei pasiūlė darbą Kolorade.
Ji susidomėjo. Bet nenorėjo skubėti.
Mes supratom, kad ši istorija mūsų nepaliks, taigi...
Kodėl nepamėginus likti čia,
kur buvom mažiausiai pageidaujami.
- Ačiū. - Aš tuoj.
Man vėl paskambino Klodija Hofman dėl rezervacijos patvirtinimo.
Kam?
O Dieve, aš visiškai pamiršau.
- Kas? - Meksika.
Regis, praėjo visa amžinybė.
Gaila, negirdėjai, kaip ji nervinosi.
Taip, neabejoju.
Na, tai - kalėdinės savaitės kelionė, tad turim apsispręsti dabar.
Važiuojam.
Maldauju, nereikia.
Nereikia.
Ei. Valgyk.
Na, kaip tu?
Man smalsu.
Juk žinojai, kad anksčiau ar vėliau ateis metas šiam pokalbiui.
Gal galėjom pakalbėti ir telefonu, bet...
Ne, tai...
Aš nieko prieš.
Man gera vėl tave matyti.
Man irgi, Endi.
Žinau, kad negalim pakeisti to, ką privertėme tave ištverti.
Aš tikiuosi, tu mane suprasi.
Tu dirbai savo darbą.
Bet kuriuo atveju, noriu tau pasakyti,
kad esu tau dėkinga už tai, kaip laikeisi visų šių įvykių metu.
- Aš nieko nedariau. - Būtent.
Juk galėjai siaubingai apsunkinti man gyvenimą, bet tu to nepadarei.
Todėl ačiū tau.
Čia - likę tavo daiktai.
Ketinau nusiųsti tau paštu,
bet vis laukiau nežinia ko.
Juk žinai, kad gali čia likti.
Ar bent pagalvojai apie tai? Apie grįžimą atgal?
Ne. Negalvojau.
Žinok, Nylas Lodžiudisas mąsto imtis privačios veiklos.
Jis čia niekuo dėtas.
Aš tiesiog nebegaliu daugiau šito daryti.
Po to, kai pabuvojau kitoje apkasų pusėje.
Tikrai?
Taip. Labai.
Aišku. Suprantu.
Privalėjau paklausti.
Šiaip jau patarčiau nepaleisti Nylo.
Jis - geras teisininkas.
Turėjo kelis blogus įpročius, bet gal dabar atsipeikėjo.
Bet kuriuo atveju, algą tau mokėsime,
kol apsispręsi, ką veiksi toliau.
Todėl neskubėk, gerai pagalvok.
Tą ir padarysiu.
Gerai.
- Perduosi Lorei linkėjimų? - Žinoma.
O, vos nepamiršau. Policija ką tik baigė Patzo tyrimą.
Maniau, jie baigė anksčiau.
Nežinau, bet lyg ir nesuėjo kai kokie galai.
Smulkmenos. Žinai, kaip būna.
Bet dabar byla - baigta. Norėjau, kad žinotum.
Taip. Ačiū.
Šįvakar lazdomis mojuoti dar neverta, patikėk manim.
- Sveikas. - Labas.
Kaip pavyko pokalbis su Lin?
Gerai. Siunčia tau linkėjimų.
Taip, kur gi ne.
Tau šitas patinka?
Taip. Gražus.
Yra prekybos centre Vusteryje.
Kelias - netrumpas.
Bet pamaniau, kodėl mums rytoj nepasivažinėjus su Džeiku.
Jis savo glaudes irgi išaugo.
Gal nori ir tu? Tau irgi reikia kažko naujo maudynėms.
Ne, rytoj turiu pokalbį skaipu su viena firma iš Boulderio.
Tikrai? Puiku.
Taip. Dar pažiūrėsim.
O kaip tau šitas? Tik jei ne rausvas.
O, taip. Taip.
Gražus.
Taip, apie tai ir kalbu.
Bet nėra lengva.
Nagi.
Ar tai - tavo darbas?
Kas?
Tėvas Olearis, tavo sėbras.
Koks Olearis? Nepažįstu tokio.
Nesąmonė.
Jis čia sėdėjo kartu su tavim.
Čia sėdėjo daug vyrų.
Pasakyk man.
Aš ir sakau. Aš nesuprantu, apie ką tu kalbi.
Nemeluok man, bliamba!
- Ei, žmogau, aš kalbu. - Gali tyliau?
Aš skaičiau policijos ataskaitą iš Patzo savižudybės vietos.
To vaikų prievartautojo?
Ir kas?
Jėzau Kristau.
Juk tai tu, tiesa?
Aš vis tiek nesuprantu, apie ką tu.
Kaimynė sakė mačiusi tą vakarą šalia namo stovėjusią mašiną.
Seną linkolną.
Be numerių.
Ji manė, kad mašina buvo juoda, bet buvo tamsu.
Ar tai turėtų man kažką reikšti?
Puikiai supranti, ką tai reiškia.
Nė velnio.
Suprantu tik tai, kad kažkoks atmata gavo ko nusipelnė.
BRANGŪS PONE + PONIA
Nesuprantu, ko čia nerimsti.
Vienu gyvuliu mažiau.
Būtume apsiėję be tavo pagalbos.
Esi tuo tikras?
Jis, iš esmės, prisipažino.
Jis buvo nekaltas.
O man nusišikt.
Man nerūpi, žudė jis ar ne.
Negi norėjai, kad tavo sūnus visą likusį gyvenimą
praleistų tokioj sušiktoj skylėj?
Čia juk - kapai!
Aš nesuprantu, ką konkrečiai tu nori pasakyti,
bet atrodo tai, kas nutiko,
išėjo tik į gera.
O jei tu šito nesupranti,
tai gal nesi toks protingas, kokiu tave laikiau.
Aš negaliu... Aš negaliu tau leisti...
Žiūrėk, ką kalbi, berniuk.
Nori vėl įmesti jį pas vilkus?
Papasakok farams apie tai.
Gal jie tavim patikės.
Bet kas tada?
Gali būt geru žmogumi.
Arba geru tėvu.
Aš - nei tas, nei anas.
Aš tai žinau.
Bet tu dar gali rinktis.
Buvo smagu pasimatyti, sūnau.
Pažinti tave nors kiek.
Žinau, kad greičiausiai mes su tavim nebesimatysim.
Bet...
Savo sūnui pasakyk,
jei jis kada norės susipažint su seneliu,
žino, kur mane rasti.
- Dievulėliau, kaip šlykštu. - Labas, tėti.
Sveikas. Kaip tavo pokalbis?
Jie perkėlė laiką.
Kaip nesmagu. Būtum galėjęs važiuot kartu.
Pasakyk tėčiui tą pokštą.
Kodėl kanibalas nusivylė restoranu?
Kodėl?
Kad „Penki vyrukai“ buvo tik pavadinimas.
Pavalgei?
Ne, dar ne.
Ar matavaisi?
Glaudes, kurias nupirkau.
Taip.
Ir?
Man patiko.
Sakei, kad patiko. Ar tau tiko?
Taip. Puikiai tiko. Ačiū.
Džeikas sakė, kad bus juokinga, jei nupirkčiau tau "Speedo."
Kas tau?
Nieko. O kas?
Nežinau. Šįvakar tu kažkoks nutolęs, net ir per vakarienę.
Man viskas gerai, tiesiog...
Daug visko galvoj sukasi.
Ko?
Persikraustymas, darbas.
O kas?
Nežinau. Man kirba mintis, jog turim išvykti dabar, supranti?
Nebūtinai į Koloradą. Bet kur.
Maniau, tau patiko Koloradas.
- Ne, Koloradas man patinka. - Neprivalome ten vykti.
Ne dėl to. Aš tik...
Man atrodo, kad aš jau pasirengęs.
Ir tas lūkuriavimas mane nervina. Štai ir viskas.
Aišku.
Man regis, aš - irgi pasirengusi.
Grįžę imsimės namo pardavimo, veiksmų plano.
Taip?
Taip.
Galėjai anksčiau pasakyti.
Nenorėjau tavęs skubinti.
Bet tai nereiškia, kad negalim apie tai kalbėti.
Mes juk sutarėm. Nuo šiol bus taip.
Jokių paslapčių.
"FUNintheSUN."
Kas?
Belaidžio ryšio slaptažodis.
"FUNintheSUN." Vienas žodis.
"Fun" ir "sun" - didžiosiomis.
Ačiū.
Galiu paklausti?
Ar tu... Džeikobas Barberis?
Taip.
Taip ir maniau. Bet dar abejojau.
Tikriausiai keista, kai tampi atpažįstamas.
Endi, žiūrėk.
Taip, tikrai.
Tvarka.
Ačiū.
Kaip sekėsi Meksikoje?
Kaip ir tikėjomės.
Tikras rojus.
Kas?
Liaukis. Man net nepatogu.
Tu atrodai tokia patenkinta.
Tokia ir esu.
Einu pasiimsiu dar vieną. Nori?
Rimtai? Dar net ne pusiaudienis.
Endi, pažiūrėk.
Ji, regis, miela.
Man visada patiko vardas "Houp."
Panašu, kad ji - vyresnė. Jai - šešiolika.
Susipažinai su jos mama?
Taip, sporto salėje. Jie - iš Toronto.
Ar... ji žino?
Spėju, taip.
Neatrodė, kad išsigando.
Tikrai nenori?
Gal vėliau.
Pakalbėkime apie Houp Konors...
Merginą, su kuria Džeikobas susipažino viešbutyje.
Kaip suprantu, kartu jie praleisdavo daug laiko.
Panašiai.
Ji paskelbė nuotrauką su juo.
Tuo sulaukė nemažai dėmesio čia, namie.
Spėju, Džeikobas buvo tapęs lyg ir įžymybe.
Ar jie kalbėjo apie jo bylą?
Nežinau.
Bet taip galėjo būti.
Galbūt jis net patikėjo jai savo paslaptį.
Kaip jau sakiau, aš nežinau.
Be to, jokios paslapties ir nebuvo.
Papasakok apie Naujųjų išvakares.
Bus vakarėlis?
Tiesiog laužas. Ten, paplūdimyje.
Bet ne viešbučio teritorijoje?
Taip, bet čia pat.
Pasak Houp, tai - netoli.
Ar jos tėvai ją leidžia?
Taip. Nemanau, kad užsibūsim ten iki vėlumos.
Neabejoju.
Tai ar... galiu?
Turėsi parašyti, kai būsit vietoj ir kai išeisit. Supratai?
Gerai.
Aš nejuokauju.
Taip. Ačiū.
Buvo...
Kažkoks Denis.
Su dideliais akiniais. Iš Harkavėjaus?
- Harkavėjaus. - Harkavėjus! Taip!
- Jis dirbo vandens įmonėje? - Taip.
Paklaustas, jis visad atsakydavo: "Tai aš valau vandenį, kurį geriate."
O Dieve.
Dieve, na ir keistas žmogus.
Nors tas butas buvo nuostabus.
Regis, tai buvo prieš šimtą metų.
Tikrai.
Mes - čia.
Mes išgyvenome.
Užsakyt dar vieną butelį?
Tik jei leis neštis į kambarį.
Tikrai tada?
Ne. Žinau, kad tai buvo per mūsų medaus mėnesį, nes aš jau...
Labas.
Tarėmės, kad parašysi, kai eisi namo.
Taip. Atleisk. Pamiršau.
Ar smagus buvo vakarėlis?
Jai labiau patiko, nei man.
- Kaip jūsų vakarienė? - Nuostabi.
Ar tu nevilkėjai baltų marškinėlių?
Pamiršau juos paplūdimyje.
Ar nenorėjote pabūti prie viešbučio? Būtumėt pažiūrėję fejerverkus.
Ne. Ji liko ten.
Paplūdimyje?
Tėvai jai leido?
Gal. Sakė, kad parašys jiems.
Bėdos rojuje?
Tarp jūsų su Houp.
Ne, ne visai. Tiesiog man nepatinka vakarėliai
su girtais idiotais ir šūdina muzika, štai ir viskas.
Savo kambary ketinam žiūrėti transliaciją iš Taimso aikštės. Nori kartu?
Ne. Pabūsiu čia.
Gerai.
Su Naujaisiais, sūneli.
- Su Naujaisiais. - Jus - irgi.
- Ponia Barber? - Taip?
Policijai reikia pakalbėti su jūsų sūnumi.
- Atleiskite, o apie ką? - Apie dingusį asmenį.
Palaukite.
Jiems reikia išsivesti jūsų sūnų, ponia.
- Jie klausia, kur jūsų vyras... - Aš nesuprantu.
- Ei, ei! Kas vyksta? - Endi.
- Ei, ei. - Viskas gerai. Mes - viena šeima.
Viskas gerai.
Kas nutiko?
Houp Konors šiąnakt negrįžo. Policija nori apklaust Džeikobą.
- Mes išsivesime jį dabar pat. - Gerai.
- Gerai. Eikš, Džeikobai. - Prašome eiti paskui mane.
- Prašome čionai. - Gerai.
Kada, pasak Džeikobo, jie matėsi paskutinį sykį?
Apie 20.00 - 20.15 val.
Jis sakė, kad jie susikivirčijo pakeliui į vakarėlį.
Dėl kažkokios kvailystės.
Jai patiko aktorius, kuris jam nepatiko, abu pasijuto nejaukiai.
Tada jis nusprendė išeiti iš vakarėlio.
O ji liko. Jis išėjo.
Ir tu juo patikėjai?
Žinoma.
- O Lorė? - Irgi.
- Iškart ar... - Mes abu juo patikėjome.
O policija?
Jie manė, kad jis melavo. Manė, kad mes jį dangstome.
Apklausa truko maždaug tris valandas.
Didysis baltasis ryklys, dar žinomas...
Jie paėmė mūsų pasus ir liepė neišvykti iš viešbučio.
...aptinkamas prie visų didžiausių vandenynų krantų.
Didysis baltasis ryklys yra itin stambus.
Kai mes ruošėmės eiti miegoti, ji jau buvo dingusi 24 valandas.
Negaliu patikėti.
Jo marškinėliai...
Jis sakė, paliko juos paplūdimyje.
Ir?
Nieko.
Nieko tokio.
Endi.
Ką tu čia veiki?
Ei.
Aš nežinojau.
Ko?
Viskas gerai.
Kad ir kas būtų, galim apie tai kalbėti.
Ar Džeikobas tau ką nors sakė?
Pasakyk man.
Leonardas Patzas.
Ką?
Jis nenusižudė.
Tai - mano tėvo darbas.
Negali būti.
Kaip jis galėjo...
O Dieve. Tas linkolnas.
Tas vyras.
Tai jis jį nužudė?
O Dieve.
Dieve mano.
- Vadinasi, Džeikobas nėra nekaltas. - Tai dar to nereiškia.
Žinoma, kad reiškia.
Kuriems galams man apie tai sakytum?
Ar policija žino?
Niekas nežino.
Bent jau kol kas.
Tu manai, kad jis susijęs su Houp dingimu.
O Dieve.
Aš nežinau.
Nori, kad pasakyčiau policijai apie tai?
Lore.
Ne. Noriu į vidų.
Kas toliau?
Tada ji atsirado.
Pasak policijos, vakarėlyje ji susipažino su kažkokiu vaikinu.
Jis jai kažko įpylė į gėrimą.
Houp!
Ir nusivedė pas save.
Laimei, jo draugas išsigando ir iškvietė policiją.
Tau, turbūt, palengvėjo.
Visiems palengvėjo.
Net Lorei?
O kaip tu manai?
Aš manau, kad susiklosčius tokioms šiurpiai panašioms aplinkybėms,
jums turėjo kilti daug nerimo.
Daug baimių.
Jūs išskridote namo tą pačią dieną. Jums buvo likusios dar trys dienos.
Ir kas?
Manyčiau, kad turėjote ką švęsti.
Džeikobas juk buvo paleistas.
Mes tiesiog norėjome namo.
- Gal nori pakalbėti apie tai, kas nutiko? - Ne.
Tuomet kada?
Nežinau. Gal niekada.
Jis vadino jas Džobo istorijomis.
Ar Džobas skelbė istoriją apie Beno Rifkino nužudymą?
"Jei Brentas būtų pažinojęs tikrąjį Džeisoną, būtų apsišikęs iš baimės.
Kietai suspaudęs peilio rankeną pirštais,
pajuto jėgą plūstelint ranka aukštyn, iki peties.
Brentas, išvydęs artėjantį peilį, sustingo, nes priešintis jau buvo vėlu.
Peilis smigo taip lengvai, jog Džeisonui pasirodė, jog jis dūrė orą.
Jis dūrė dar du sykius, kad ilgam prisimintų šį jausmą."
Gal giliai širdyje žinai, kad tavo sūnus padarė tai, už ką neįmanoma atleisti?
"Jis nusileido iki Brento kūno, kad įsitikintų, jog jis tikrai negyvas.
Ore pasklidęs kraujo kvapas jį svaigino."
Kas, jei aš tiesiog neįžvelgiau to? Tuomet ar tai ne mano kaltė?
Ar supranti ląstelių dalijimosi procesą?
Gerai.
Taip. Manau.
Meksikoje kažkas pasikeitė.
Kažkas nutiko Lorei.
Absurdas.
Nepraėjus nė dviem savaitėms po jūsų grįžimo, ėmėte pardavinėti namą.
Mes taip ir planavom.
Nė vienas jūsų neturėjote konkretaus darbo Kolorade.
Jūs net nebuvote nusprendę, kur gyvensite.
- Ir kas? - Ir kas? Nuo ko jūs bėgote?
Kas pasikeitė? Kas nutiko tarp tavęs ir Lorės?
Nieko. Sakiau juk.
Tai kodėl jos čia nėra, Endi?
Kodėl čia nėra Lorės?
- Turiu reikalų. - Gerai.
Ei, atsimeni?
Greit grįšiu.
Ar paslapčia tobulinai Otelo įgūdžius?
Svarbiausia - užimt kampus. Pats to mokei.
Jėzau.
Kur, sakei, mama? Aš išalkau.
Išbėgo kažko nupirkti. Tuoj grįš.
Kas jai?
Kuria prasme?
Ji - tokia... Nežinau, tylesnė, nei įprastai.
Na, daug visko reik apgalvoti.
Daiktų pakavimas, persikraustymas...
Jai reikia laiko.
Kas?
Tavo eilė.
Nematau jokio ėjimo.
Nes jo ir nėra.
Lore?
Nemaniau, kad tu - apačioje.
Taip. Daug daiktų reik perrūšiuot.
Einu gulti.
Gerai.
Džeikui reikia į kirpyklą. Jei nori, nuvešiu jį rytoj.
Ne, pati nuvešiu.
- Tikrai? Aš irgi galiu. - Ne, aš žinau, kaip jį kirpti.
Gerai.
Man regis, jis nerimauja dėl tavęs.
Aš - irgi.
Nežinau, ką nori, kad pasakyčiau.
Nieko. Tik...
Lyg gyvenčiau su vaiduokliu.
- Nesuprantu, ar tu mane baudi, ar... - Nebaudžiu.
Tai kas tau?
Tai, kaip į jį žvelgi...
Mums reikia gyvent toliau.
Ar ne tai mes darome?
Lore...
Jei tau reikia daugiau laiko,
pabūt vienai, persikraustymas palauks.
Gal nori atitolti nuo visko ir...
Nuspręsti, ką veikti.
Gal.
Gerai.
Kad tik tau būtų geriau.
Aš rimtai.
Aš tave myliu, Lore.
Žinau, gal dabar tai nedaug ką reiškia,
bet aš tave myliu.
Nenoriu, kad kirptų per trumpai.
Tegu tiesiog patrumpina ties ausimis ir pakaušy, kaip aną sykį.
Gerai.
Aš bandau prisiminti.
Praėjusiais metais, kai vyko visa ta istorija.
Man regis, aš taip tavęs ir nepaklausiau.
Tiesiai.
Gal bijojau, kad jie tave nubaus.
Bet dabar tau niekas negresia.
Iš nieko.
Ar pasakysi man tiesą?
Jei pasakyčiau, kad mylėsiu tave visada, ar pasakytum tiesą?
Džeikobai.
Ar tu nužudei Beną?
Ką?
Ne. Juk žinai, kad ne.
ENDIS
Žinai, aš tavimi netikiu.
- Ką? - Nebėra žmogaus, Džeikobai.
Tu šito nežinai, bet buvo nužudytas žmogus tam,
kad tu būtum laisvas.
- Todėl privalau žinoti. - Ką žinoti?
Ar nužudei Beną? Pasakyk man tiesą.
- Aš jau sakiau. Kas tau? - Aš tave vis tiek mylėsiu.
Aš tavim netikiu.
Mama, tu per greit važiuoji.
Kodėl rašei tą istoriją?
- Mama, mažink greitį. - Aprašei visas smulkmenas.
Aš jas išgalvojau. Lėčiau.
Nemanau. Atleisk.
Man reikia žinoti tiesą.
Aš išgalvojau. Mažink greitį!
Mama, lėčiau!
Privalau žinoti, kaip buvo.
- Tiek to! Aš jį nužudžiau, girdi? - Tikrai?
Pasakysiu, ką tik nori! Tik važiuok lėčiau.
- Man reikia tiesos. - Lėčiau. Mažink greitį, mama.
Bet aš jos niekada nesužinosiu, tiesa?
- Sumažink greitį. - Nesužinosiu.
- Mama! - Aš nebesužinosiu.
Mama, per greit važiuoji.
- Aš nebegaliu, Džeikobai. - Kalbi kaip beprotė!
- Aš nebegaliu. - Mama, tu mane gąsdini. Lėčiau.
Mama, prašau!
- Aš tave myliu. - Labai prašau!
- Aš myliu tave ir tavo tėtį. - Mama!
Stok! Mama!
Mama!
Privalau dar sykį paklausti.
Kodėl Lorės šiandien čia nėra?
Vasario 22- ą, prieš beveik šešias savaites
tau paskambino iš Masačusetso policijos. Teisingai?
Pranešė apie įvykusią avariją.
Automobilis su Lore ir Džeikobu nulėkė nuo kelio.
Sūnus su motina buvo skubiai nugabenti
į Niutono ligoninės reanimaciją.
Pareigūnas paaiškino, kad įvykyje nedalyvavo kitas automobilis.
Liudininkai, kiti vairuotojai,
matė, kaip tavo žmonos automobilis staiga nuvažiavo nuo kelio.
- Ji viršijo leistiną greitį. - Atsiprašau?
Sakiau, kad ji važiavo per greit. Lijo, o ji važiavo per greit.
Visi liudininkai teigė, kad nesimatė, jog vairuotoja
būtų mėginusi ištiesinti automobilį ar stabdyti.
Ji važiavo per greit ir nesuvaldė automobilio.
Tikrai? Ji prarado kontrolę?
Aš ne tai norėjau pasakyti.
Džoana Klein, buvusi Džeikobo advokatė,
tyrėjams teigė, jog ji rado du praleistus skambučius nuo tavo žmonos
ankstų avarijos dienos rytą, tarp 4.00 ir 5.00 val.
Abu sykius nelaukė, kol ji atsilieps.
Kaip manai, kodėl ji bandė susisiekti su Džeikobo advokate?
Aš nežinau. Džoana - mūsų draugė.
Ar Elizabetė Vougel - irgi draugė?
Skambučių išklotinėje matėm, kad iš Lorės numerio buvo skambinta
į dr. Vougel kabinetą 3.18 val. ryto.
Panašu į beviltiškoje padėtyje atsidūrusios moters elgesį.
Ar ji tą naktį iš viso miegojo?
Endi.
Sakei, kad nori išsiaiškinti tiesą, bet tu pats tiesos nesakai.
Sakau. Tai nutiko netyčia.
Anaiptol.
Ji bandė užmušti savo sūnų. Tavo sūnų.
Aš suprantu, kodėl tu nenori mums padėti.
Bet Džeikobui reikalingas teisingumas.
Niekas tavęs nekaltina, Endi.
Tu - auka, bet privalai būt stiprus.
Dėl sūnaus padarytum viską, žinau.
Kad ir kaip būtų skausminga.
Padėk mums.
Padėk mums įvykdyti teisingumą.
Mes daugiau nenorim nieko.
Teisingumo Džeikobui.
Ir tau.
Endi.
Ji važiavo per greit.
Lijo.
Ir nutiko avarija.
Sprendimas priimtas.
Sveikas, vyruti.
Viskas gerai.
Na?
Jie nubalsavo.
Teismo nebus.
Ką tai reiškia?
Tai, jog kaltinimo nepateiks.
Ir tai, jog jie mano, kad avarija nutiko netyčia.
- Tikrai? Jie tikrai taip mano? - Taip.
Buvau dar sykį pas jį šiandien.
Paskaičiau jam.
Seselė sako, kad prognozės optimistinės.
- Yra vilties teikiančių ženklų. - Taip.
Tikrai.
Kai jis atsipeikės,
kas, jei jis pamanys, kad aš...
Jis taip nepamanys.
Aš bandau prisiminti tą dieną.
Nereikia.
Atsitiko avarija, štai ir viskas.
Tiesiog avarija.
Aš noriu, kad mes ir vėl būtume šeima.
Aš irgi.
Pasistenk pailsėti.
Išvertė Egidija Tučkuvienė